Тріщиностійкість корпусних реакторних сталей при змішаних модах деформування для обґрунтування продовження терміну експлуатації ядерних енергетичних установок - Pokrovsky, V.V.; Sydiachenko, V.G.; Ezhov, V.M.; Pisarenko, G.S. (Праці Одеського політехнічного університету, 2017)
Попереднє термомеханічне навантаження сприяє підвищенню опору крихкому руйнуванню теплостійких сталей з тріщинами і є фундаментальною основою перспективного методу збільшення ресурсу для забезпечення безпечної експлуатації корпусів енергетичних реакторів. В існуючих нормах розрахунку на міцність обладнання атомних енергетичних установок розрахунок на тріщиностійкість здійснюється тільки для тріщин нормального відриву (мода I), але площина тріщини може мати довільну орієнтацію по відношенню до зовнішніх зусиль. Мета: Метою роботи є експериментальне дослідження впливу попереднього термомеханічного навантаження по модам I і II на в’язкість руйнування по модам II і I реакторних сталей відповідно, а також попереднього термомеханічного навантаження по моді I + III на в'язкість руйнування по моді I + III. Матеріали і методи: Експериментальні дослідження статичної тріщиностійкості виконували на зразках на чотириточковий згин (мода II), на циліндричних зразках на кручення (мода III) і на модифікованому компактному зразку з похиленою тріщиною (мода I + III) для сталей марок 15Х2НМФА(II) і 15Х2МФА(II). Результати: Показано, що характеристики тріщиностійкості при поперечному і поздовжньому зсувах (моди II, III) менші, ніж при нормальному відриві (мода I) при температурі випробувань, вищій за температуру крихко-в'язкого переходу, і, навпаки, більші, коли температура випробувань нижча. Було встановлено, що попереднє термомеханічне навантаження по моді II викликає збільшення в'язкості руйнування по моді II і зниження в'язкості руйнування по моді I для окрихчених реакторних сталей. Цей самий показник у зазначених умовах практично не змінюється для пластичних реакторних сталей. Встановлені закономірності показують необхідність модифікації нормативних документів для оцінки граничної несучої здатності конструкційних елементів з тріщинами, зокрема, корпусів атомних енергетичних реакторів, устаткування 1-го та 2-го контурів, трубопроводів.